Tidligere i serien...
- Frihed? - Du skal ikke længere være Doctore.
Du vil blive hjerteligt modtaget som Oenomaus.
- Hvad sker der? - Spartacus.
Dit navn dukkede op hos en af de faldne.
Rådet støtter et forslag ...
Der er landsbyer langt fra byen, der måske er gået i arv.
Vi tager sydpå for at finde Naevia.
- Batiatus' hustru ... - De er ens.
Byen vil se en kvinde, der overlever Spartacus.
- Hvor tager du hen? - Der er kun et sted for et dyr.
ET STED I VERDEN
Det er ikke en dreng, men en dæmon fra Helvede!
Din tilstedeværelse her er en herlig overraskelse.
Det vil rygtes, at Titus Batiatus var her.
- Hvor fandt du ham? - Han blev købt af Maalok.
De andre faldt i løbet af en uge. Ham her kan ikke finde sporet.
- Er han blevet oplært? - En hund kunne nemmere lære det.
- Han reagerer dårligt på sit navn. - Ethvert menneske kan blive tamt.
Det skal blot finde en gnist af mening og have ilt.
Jeg er ligeglad med gnister. Jeg vil have mønter.
- Og prisen? - Ti denarer, og han er din.
Så kan du oplære ham eller dyrke sex med ham.
- Otte. - Du ser nobel ud, men vil snyde mig.
Hvis det var min plan, blev du flækket midt over.
Jeg går med til det, så vi kan handle igen senere.
Op! Hils på din nye mester, Oenomaus.
Det er tid.
Ulækre dyr, der lever i snavs og affald under byen.
Havde vi kendt deres tilholdssted, var Spartacus død.
De kan være overalt. Han ville have forladt byen.
- Det er svært at gå området efter. - Flere mænd ville hjælpe.
- Det er svært at finde soldater. - Det er Seppius' skyld.
- Han har sikret sig alle mændene. - Så må vi få hans støtte.
Han tilhører Varinius. Og han dur ikke.
Men vi har brug for hans mænd.
Hvis de var på markedet, var Spartacus aldrig kommet dig nær.
Guderne er imod dig.
- Gå med dig. - De kræver et ordentligt offer.
- Et ritual? - For at genoprette dette sted ...
Og tvinge vore fjender i knæ.
Hent hvad du har brug for ved solopgang.
- Vi taler med Seppius. - Det arrangerer jeg.
- Vil guderne høre dine bønner? - Hvis sagen er retfærdig.
Så bønfald dem om at afsløre -
- hvor Spartacus er -
- før den slyngel berøver endnu en romer livet.
Tiberius, jeg gør det færdigt. Op i enden.
Mit tøj! Hurtigt!
I skal ikke være bange. Vi er ikke ude efter jer.
Men efter dem, der vil regere jer.
De betyder intet for os, og de behøver heller ikke gøre det for jer.
I har et valg, ligesom vi havde engang.
I kan underkaste jer romersk ondsind -
- eller gribe våben og slutte jer til os.
Og hvem præsenterer det usle tilbud?
Jeg er Spartacus.
Hold mund!
- Er du herre her? - Ja.
Så må vi tale sammen.
Hvad ønsker I? Tal, og det skal ske!
- Er du en vigtig person? - Ja!
Magistratet lytter til mig.
Jeg er interesseret i, hvad du har hørt.
Var du ikke Batiatus' ven?
- Var du ikke? - Jeg kendte ham kun en smule.
Han var besat af gale tanker om at stige i graderne -
- men han havde brug for støtte.
For at få det sendte han en gave fra palæ til palæ her.
En kvinde! En kvinde!
- Kender du til hende? - Skåner du mig så?
Tal, mens du stadig har en tunge!
- Hun var her. - Hun var her.
Du ville lyve over for Jupiter, hvis det kunne redde dit liv.
Hun har mørk hud og ujævnt hår.
Hendes herskerindes mærke er bag på hendes skulder.
- Hvor er hun? - Hun kom på en kærre bagefter.
Bagefter?
Hvordan skulle jeg vide, at hun var af betydning?
Slog hendes hjerte ikke som hos enhver anden kvinde?
Du så ikke en kvinde, vel? Du så noget, der kunne bruges.
Du så bare en slave!
- Din skønhed pirrer mig. - Det bemærker man ikke.
- Sådan! - Ja!
- Han stinker. Hvor er han fra? - Gallien.
- Gallere behager aldrig kvinder. - Det gør de færreste mænd.
Hvad med Spartacus? Hvordan er han?
Bedre end andre i enhver henseende.
Undskyld. Jeg vidste ikke, han var din.
Jeg gør ikke krav på ham, og det ønsker han heller ikke.
- Beskytter han dig til gengæld? - Vi har ingen aftale om noget.
Er det så kærlighed?
Åh, et håb om kærlighed. Den slags er farligt.
Jeg skal bruge en optælling af forrådet. Find Vitus.
Ingen dræbte. Liscus og Acer fik skrammer.
- Hvor mange våben fik vi? - Nok til at bevæbne tyve mand mere.
Dem får vi brug for næste gang.
- Herren? - Han huskede en slave som Naevia.
- Hvor blev hun ført hen? - Hen til den næste herre.
Crixus.
Vi finder hende. Og dræber alle, der har holdt hende fra dig.
Mit jern pumper videre! Mit jern pumper videre!
Jeg ser til mændene. Jeg får styr på hans jern.
- Rhaskos! - Ned.
Du lover mere, end du kan holde.
Han har brug for trøst. Det giver jeg ham gerne.
Selv hvis Naevia er i live, er hun ikke den samme.
Hvis vi skal bekæmpe romerne, må vi finde krigere.
Ikke spilde kræfter på værdiløse slaver!
Enhver har sin værdi. Det vil romerne snart erfare.
Slavernes lænker er blevet ramt.
I skal aldrig mere føle dem strammes om halsen.
Føle dem berøve jer for luft og liv.
Slut jer til jeres brødre og kæmp for retfærdighed.
Romerne skal bløde for at fange os som hunde -
- og holde os i snor.
Tychos, Sophus. Våben.
Nå ...
Hvem vil se blod?
Dette sted ... Luften klistrer mod huden.
Luk dine øjne, og tænk på noget andet.
Ilithyia!
Åh, Gaius.
- Du får hjertet til at banke. - Det ses på vandet.
Det skyldes dit barn og sparket i min hævede mave.
Den slags aggression tyder på en dreng.
- Skulle jeg give dig mindre? - Du har givet så meget.
Dit offer er blevet bemærket.
- Men jeg vil bede om mere. - Lad blot høre.
Følg med Lucretia på markedet ved daggry.
Hun holder en ceremoni for at rense huset.
Guderne vil hellere pisse på Rom end at hjælpe hende.
- Folk tror på hendes evner. - Man kan ikke stole på hende.
- Du har omtalt hende som en ven. - Og den fejl kostede.
Det kostede os begge to.
Tror du, hun har særlige evner?
Spartacus skal falde, hvis vi skal tilbage til Rom.
Og jeg vil tro på alt, der kan bidrage til dette.
Se nu at blive tørret -
- og kom i seng.
Skønt at ligge i en ordentlig seng igen.
Det er en evighed siden.
Jeg kender ikke til den slags.
Så er det fortjent.
Spartacus, det vi har ...
Hvad betyder det for dig?
- Hvad vil du høre? - Et ærligt svar.
Jeg har oplevet smerte og sorg så længe -
- at jeg ikke husker noget skønnere -
- end at have dig i mine arme.
Så lad mig blive i dem.
Spartacus!
Du har dræbt mig en gang, gør det bare igen.
- Han tilbød dig blot frihed! - Han kunne ikke tilbyde mig den!
Jeg var slave for herren og var genstand for respekt.
Du var en slave! Dine ejendele var en illusion!
Du er blot en ny herre.
- Og hvad ville din herre gøre nu? - Han ville dræbe mig.
Ja.
- Skal det udskud stadig oplæres? - Han fortjener muligheden.
Han fik en mulighed og forsøgte at dræbe dig.
Åh, gud. Jeg er enig med en galler.
Han kender kun til slaveri.
- Det dropper man ikke lige. - Måske aldrig.
- Hvilket signal sender et drab? - At de andre må være føjelige.
Så gør vi som romerne. Befaler via frygt og dødstrusler.
Prøver han igen, havner han hos sin herre.
Hvordan skal vi oplære denne vilde hund?
Som Doctore oplærte mig.
Ja, det endte jo godt.
Liberius tager pile!
Addonexus vælger kæder!
Af med hovedet!
Slip ham.
- Brækket. - En bagatel. Blot en lærestreg.
Jeg vandt, men Doctore belønner mig med pisk.
Fortjener du andet?
Her holder mestrene til, Oenomaus.
Stedet føjer ikke dig, du føjer stedet.
Ja, herre.
Man må lære at knæle, før man rejser sig.
Det er en nødvendig lektion, hvis du skal blive en mester.
- Hvordan er det muligt? - Du bærer selv på svaret.
Du har flere kræfter end de ældre kæmpere -
- men mangler disciplinen til at udnytte det.
Quintus, find to krus vin.
- Hvad skal jeg gøre? - Noget meget vanskeligt.
- Du må finde dit formål. - Mit formål?
- Årsagen, til at du kæmper. - Livet.
Vi kæmper alle for livet.
Men skal du nå til tops, må du kæmpe for noget større -
- noget andet end blot overlevelse.
- Du må bestemme det. - Nej, nej.
Det er en beslutning, enhver selv må træffe.
Det er kun din beslutning.
Skål for dit formål og den skæbne, det fører til.
Addonexus! Vinder!
Ja!
- På et hængende hår. - Giv mig en ny.
- Hvad med hans modstander? - Giv mig ham også.
Du ønsker at forlade denne verden. Jeg vil hjælpe dig på vej.
Addonexus tørster efter endnu mere blod.
Og det skal han få!
Indtag position! Angrib!
Op med venstre arm!
Angrib!
Du har også et skjold.
- En gang til. - Angrib!
Godt.
- Du er for åben i siden. - Jeg er ingen soldat.
- Ikke endnu. - Første og anden position. Angrib!
- Det føles tungt. - Det bliver lettere.
Og når det bliver let, hvad tror du så, jeg bruger det til?
Det vælger du selv.
- Gør klar og angrib mig igen. - Angrib!
Han skulle være blevet dræbt.
Bider en hund en gang, viser den tænder igen.
En skam.
Hvorfor stirrer de?
Der kommer jo en, der er velsignet af guderne.
Guderne ... åh, ja.
Du har ikke talt om dem så tit.
- Nu giver de dig råd. - Meget er anderledes.
Det lyder pudsigt, når det kommer fra en, der har glemt fortiden.
Der dukker skyggebilleder op af den.
- Hvilke former har de? - De fortæller om hemmeligheder.
Du tilstår, du ikke altid adlyder din far og din mand.
Du taler om mit første besøg hos dig -
- hvor vi ikke kendte hinanden.
Jeg ville så gerne glæde dig.
Du er generalens hustru. Sikken gave.
Du ved ikke, hvad det betyder at se dig inden for mine mure igen -
- hvor du spreder liv og håb.
Du må være velsignet, siden du har overlevet sådan en grusomhed.
Guderne velsigne dig.
- De kan lide hende, Ilithyia. - Sepphia, godt at se dig.
Medmindre du også vil hylde Batiatus' orakel.
Jeg holder mig fra folkemængder.
Lugten af desperation bliver hængende i tøjet.
- Vi er ligesindede. - Vi er mere end det.
- Min bror mødes med din mand. - Mænd og politik.
Det må de om, lad os tale om noget vigtigere.
Hvilke skandaler er der sket i Rom?
Min mand og mit kommende barn har taget al opmærksomhed.
Utroligt, at du ikke ved det. Du kender jo alle.
Og er eftertragtet af mange.
- Jeg misunder dig den bevågenhed. - Og jeg savner den.
Forsvinder al den glæde som hustru?
Ja. Hvis man er en ordentlig kvinde.
Trist. Måske skulle jeg bede guderne beskytte mig mod noget så dystert.
Guderne velsigne dig.
Spartacus var en af dine, ikke?
- På dit korte togt til Thrakien. - Han blev indkaldt.
- Selv da var han et ulydigt dyr. - Du bragte dyret hertil.
- Så han kunne dø i arenaen. - Men han lever. Det gør Sextus ikke.
Mange er blevet såret.
Blot for at heles ved nyheden om Spartacus' fald.
- Den mission har jeg indledt. - Jeg har hørt om dit initiativ.
Hvor mange af dine mænd, har han dræbt?
Han har mange ressourcer. Som da han angreb dig på torvet.
Ærgerligt, at mine mænd ikke var der til at færdiggøre det.
Spartacus er som sagt en fjende af os alle.
Som folketribunen siger det:
Spartacus er vor fælles fjende.
Så lad os droppe stridighederne og fælde ham i fællesskab.
- Jeg må tale med Varinius. - Er mændene dine eller hans?
Hvem skulle lede den fælles kamp?
Du vil være næstkommanderende efter mig.
Og jeg lover dig, at du vil være tilstede, når Spartacus dør.
Du har ikke kunnet få ram på ham.
- Hvorfor tror du, du sejrer? - Fordi guderne ønsker det.
- Taler de til dig? - Via den tidligere herskerinde her.
- Lucretia? - De reddede hende ved massakren.
Det var hun ikke ene om.
Ledte guderne ikke også din hustru i sikkerhed?
Ilithyia var gået, inden ulykken indtraf.
Sammen med nogle af dine mænd.
Soldater, der måske kunne have standset Spartacus' angreb.
- Vær forsigtig med dine ord, knægt. - Lad os sætte os.
Jeg taler til en mand, der har fået sin titel foræret af sin svigerfar.
Taler du til mig på den måde igen, er du død.
Så får du ikke mine mænd.
Mit jern pumper videre!
Jeg dræber dig og er ligeglad, jeg pisser på din grav...
Mit jern pumper videre!
Slave, fyld mit krus.
Rhaskos. Hent det selv.
Du drikker ikke af kruset først!
Du giver ufortjente privilegier.
- Skal de bukke og skrabe som før? - Nej.
Men de er heller ikke min lige.
De har ikke den samme tilknytning til broderskabet.
De vælger selv at slutte sig til os.
- Den lidenskab kan være stærk. - Eller slukkes af en storm.
Vi må af sted ved daggry. Der er flere palæer.
Du udfordrer skæbnen. Ved at stirre på Theokoles' overmand.
Hans sejr viste blot, at selv giganter kan besejres.
Hvilket navn skal jeg kalde dig ved din død?
- Tiberius? Det er du for mørk til. - Jeg er mere romer end syrer.
Der var en syrer med til vores oplæring. En forræder.
- Har du familie der? - Jeg kan kun huske en bror.
- Jeg har også haft en bror. - Men ikke mere?
- Han blev dræbt af romerne. - Da I gik imod dem?
Præcis som du vil en dag. Hvis du er fornuftig.
Se på mig. Jeg vil se det kønne ansigt, når jeg kommer!
Dit udyr! Gå! Eller jeg skærer den af!
Hvis ikke du var Spartacus' tæve, skulle jeg vise dig.
- Undskyld, jeg sørger for ... - Jeg ville selv!
- Hvorfor? - Vi kan ikke alle få Spartacus.
- Sådan bruger du din frihed? - Frihed er ikke gratis.
Jeg betaler, med det eneste jeg har, præcis som dig.
Måske skulle vi holde afstand af frygt for guddommelige lyn.
- Et ritual kan være indbringende. - Geden var dyr.
Guderne taler om bedrag og forræderi.
Og lover at dem, der har hemmeligheder, vil blive afsløret.
Modtag vort offer.
Og bistå os mod vore fjender.
- Bør så usikre hænder bruge kniv? - Ti stille.
Nu er det slut.
Måske en ged mere?
Fjern blodet og se til Lucretia, når ritualet er slut.
Du skal kæmpe mod Caratacus næste gang -
- et uhyre, der har dræbt mange.
- Tror du, han dræber mig? - Med din form?
Hvis han ikke dræber mig, så send en, der gør.
Du har taget et vigtigt skridt fra blot at være et dyr.
Jeg skammer mig over at have kæmpet sådan et sted.
Hulerne er til mænd, der er dødsdømte.
Din skæbne er meget større.
- Arenaen. - Hvor legender fødes.
- Jeg frygter for dine modstandere. - De skal få en mindeværdig død.
- Det vil glæde guderne. - Jeg kæmper ikke for guderne.
Jeg kæmper for dig. Det er mit formål. At ære Batiatus.
Æren er min.
Ja!
Dræb ham!
Dig ...
Herskerinde, der er mænd på vej.
Der kommer fakler fra nord. Mindst seks. Kald på mændene.
Det kan være spejdere fra større grupper.
- En undsluppen rytter er for farlig. - Så må vi være varsomme.
Der er en bedre løsning. Der skjuler vores bevægelser.
Jeg vil tale med jeres herre på vegne af Seppius.
- Han er blevet kaldt til Picentia. - Picentia?
- Den by bryder han sig ikke om. - Nej. Han kan lide luderne der.
- Er du ikke hans slave? - Tiberius.
Hvorfor er du ikke hos din herre?
Han har ikke tillid til at andre kan holde orden her.
Du tjener din herre flot.
Vend tilbage til din befaling.
Vent!
I er kommet langt fra Capua.
Kom med, så får I lidt for anstrengelserne.
Han afslører os!
Spartacus!
- Hvorfor lod du dem ikke gå? - Han dræbte manden!
Han så, jeg manglede lænker om halsen.
Havde jeg ikke budt ham ind, havde han hentet flere mænd.
- Fint, Tiberius. - Nasir.
Min bror kaldte mig Nasir.
Hvem forstyrrer freden så sent?
Jeg overbringer en gave, der vil føre til Spartacus' fald.
Guderne har besvaret mine bønner.
Tekster: Martin Stougaard www.sdimedia.com